Af sted!
Hvad er det?
Det er en mand!
- Er han død? - Nej, han skriver!
- Gentag! - Han skriver!
Han skriver i en notesbog!
Manden var ikke gal. Han arbejdede -
- med granatsplinter om ørerne, fordi han ikke kunne vente.
Det, han skrev, var for vigtigt til først at skrive ned senere.
Han måtte skrive, når hans sind dikterede det.
Hvad var det, der var så vigtigt, at han satte livet på spil for det?
Hvad var det, han skrev, som gjorde, at han ikke flygtede?
"Tractatus Logico-Philosophicus".
Det 20. århundredes mest indflydelsesrige filosofiske værk.
Soldaten hed Ludwig Wittgenstein. Han satte grænser for vore tanker.
Den gåde, han prøvede at løse, var som følger:
KAN VI ERKENDE SANDHEDEN?
Kan vi erkende sandheden?
Alle de store tænkere har søgt én eneste sandhed, -
- som ingen kan afvise. "To plus to giver fire", for eksempel.
For at finde den sandhed brugte Wittgenstein matematisk logik.
Hvilket bedre middel til at opnå dette -
- end et uforanderligt sprog renset for menneskets lidenskab?
Han gik langsomt og metodisk frem, ligning for ligning, -
- indtil han kom til en rædselsvækkende slutning.
En sådan sandhed findes ikke uden for matematikken.
Man kan ikke finde en absolut sandhed, et uafviseligt argument, -
- som kan besvare menneskehedens spørgsmål.
Ergo er filosofien død.
"Det, hvorom man ikke kan tale, -
- om det må man tie."
- Vær sød ikke at røre den. - Det er en Enigmamaskine.
Det er en kopi. Originalen er på Imperial War Museum i London.
- Jeg gik bare ind. Døren var åben. - Selvfølgelig.
Skulle jeg gå ud og lukke dig ind med de her ben?
- Jeg er... - Martin.
Vores nye udvekslingsstudent, formoder jeg.
- Den mand der er... - Ja, det er Alan Turing.
Ham, der dechifrerede Enigmakoden. Vi vandt krigen takket være ham.
Staklen døde på en sær måde.
Et forgiftet æble. Ligesom Snehvide.
- Og ham til venstre? - Min mand Harry.
Han udtænkte de fraktionelle dimensioner.
Han fortjente en Nobelpris, men han hadede at smiske for politikere.
- Han havde ikke mange venner. - Han havde mindst en. Arthur Seldom.
Den stakkels dreng ryddede op i Harrys papirer hver eneste dag.
Han fik ikke frokost eller aftensmad. Han læste ligninger.
Eagleton var vejleder på hans afhandling om logiske rækker.
- Det var i 1960, ikke? - Du har læst på lektien.
Jeg ved alt om Arthur Seldom.
Faktisk er det på grund af ham, jeg er her. Jeg mener, i Oxford.
Jeg ved, hvad du mener. Seldom er unik.
Hver en tilkendegivelse, han har modtaget, -
- har været til stor glæde for mig.
Pas på, mor, ellers slipper din hemmelighed ud.
Du ville giftes med ham.
Hvor vover du? Det er løgn. Han er som en bror for mig.
Det er, fordi hun ingen chance har hos ham.
Seldom er et geni, men på ét område er han som alle andre mænd.
- Han kan lide unge kvinder. - Beth, vær nu ikke så ondskabsfuld.
- Undskyld, mor. - Vi er som to bitre gammeljomfruer.
Tak, fordi du skærer os over én kam.
Undskyld, hvem er du?
Jeg sendte en fax om et værelse til leje.
- Nå, udvekslingsstudenten. - Vis ham hans værelse.
Havde jeg vidst det, havde jeg lejet en smoking.
Min datter skal spille koncert.
- Koncert? - Jeg spiller cello.
- I det lokale amatørorkester. - Ja, vi er ikke London-symfonien.
- Jeg er vild med cello. - Også mig.
- Den er det eneste, jeg krammer. - Beth, du skræmmer ham.
Min datters beundrere plejer at forsvinde efter kort tid.
Det hjælper ikke at have en gammel dame i hælene.
- Siger du, jeg blander mig? - Nej, du vil da bare beskytte mig.
Min mor mener, man ikke kan stole på mænd, som ikke var med i krigen.
Min datter tror, jeg er blevet skør, men hun ved, jeg har ret.
Nazisterne drejede hjulene på den maskine hver dag.
Det ændrede koden. Så måtte vi starte forfra.
Der var ikke nogen computere dengang. Alt blev regnet ud af mennesker.
- Du må have været meget ung. - Jeg må af sted.
Skal vi spille Scrabble?
- Her er dit kontor. Det går vel an? - Det er perfekt.
Du bør overveje, hvem du vil have som vejleder.
Jeg har besluttet mig for lang tid siden. Arthur Seldom.
- Dine forældre? - Ja.
Meget amerikanske. Bor de tæt på kysten?
Nej. Det er midt i ørkenen. Arizona. Det er mit barndomshjem.
Virkelig? Det ser skønt ud.
Alle skal dele kontor.
Din medstuderende er også udlænding.
Forresten tror jeg, at Seldom kun arbejder med forskning nu.
Ja, men universitet sagde, han kunne vejlede mig.
- Hvem har fortalt dig det? - Jeg modtog en fax. Her.
Jaså.
Mrs. Keeman var nok lidt vel optimistisk, og hun er her ikke mere.
Men hvad hvis jeg taler med ham?
Du må tale med, hvem du vil, men jeg må advare dig.
Professor Seldom nyder ikke spontanitet.
Jeg synes, du bør være realistisk i din tilgang til studierne.
Der er sikkert masser af undervisere, som vil kunne hjælpe dig.
- Det skal da ikke gå ud over muren. - Man møder ikke andet end mure her.
- Undskyld. Jeg afreagerede bare. - De kan da hjælpe dig med lektierne.
Jeg prøver bare at springe 15 års træning over.
Jeg beregner, hvor jeg skal løbe hen, afhængig af boldens bane.
Det gør det lettere. Her.
Kan du se? Det virker.
Ja. Og hvad så, hvis du spillede mod et andet menneske?
Der ville være flere variabler, men man kan stadig regne banen ud.
Værsgo.
Giv mig lidt tid. Jeg skal lige gennemgå mine beregninger.
Okay.
Tak for tævene.
Vil du helst afreagere alene, eller vil du gerne have selskab?
Onsdag, samme tid?
Tag en ordentlig ketsjer med. Det gør livet lettere.
Jeg kan se, du har fanget de lokale sædvaner.
Hun kan vel hjælpe med afhandlingen, når nu onkel Arthur ikke kan.
- Kan man ikke gøre noget? - Og min mor skal ikke tale med ham.
Det mente jeg heller ikke.
Skal jeg virkelig tro på, at du valgte os tilfældigt?
Nej, ikke tilfældigt. Intet er tilfældigt.
Jeg ville møde din mor, men jeg ville ikke udnytte hende.
Ingen grund til at undskylde. Jeg kan lide folk, der ved, hvad de vil.
- Gid jeg var mere som dig. - Du går ikke glip af det store.
Du kommer hertil fra et andet land og bliver straks venner med en pige.
Med to, håber jeg. Det troede jeg da indtil for et øjeblik siden.
Det er ikke kun det. Du er lykkelig.
- Man kan se det på dit ansigt. - Jeg prøver da.
Hvordan gør du det?
- Man flyder bare med strømmen. - Hvad hvis det går galt?
Jeg vil hellere begå fejl end ikke lave noget.
Jeg vil hellere dumme mig end gå glip af alting.
Du burde prøve det.
Øjeblik.
Det her vil du kunne lide. Seldom holder forelæsning den 24.
Der har du din chance.
Man kan ikke finde en absolut sandhed, et uafviseligt argument, -
- som kan besvare menneskehedens spørgsmål.
Ergo er filosofien død.
"Det, hvorom man ikke kan tale, -
- om det må man tie."
Det ser ud til, at der er en, der vil tale.
Du er øjensynligt ikke enig med Wittgenstein.
Enten har du fundet en fejlslutning i "Tractatus", -
- eller også har du fundet en absolut sandhed.
Jeg tror på tallet pi.
Jeg tror ikke helt, jeg forstod. Hvad var det, du troede på?
Tallet pi. På det gyldne snit. Fibonaccis talrække.
Naturen er grundlæggende matematisk. Virkeligheden har en skjult mening.
Alting følger en model. En logisk række.
Selv et snefnug er struktureret omkring tal.
Ergo kan vi, hvis vi finder den hemmelige mening bag tallene, -
- finde den hemmelige mening bag virkeligheden.
Imponerende.
Hvis vi oversætter hans ord til engelsk, -
- står vi overfor en fyrig brandtale for matematikken, -
- som om tal eksisterede i virkeligheden før idéerne.
Det er ikke nyt, det her.
Da mennesket ikke kan forene sind og materie, ophøjer han idéerne, -
- fordi han hader tanken om, at det abstrakte kun findes i vore hjerner.
Et snefnugs skønhed og harmoni.
Hvor sødt.
Sommerfuglen, hvis flaksen skaber en orkan på den anden side af jorden.
Vi har hørt om den sommerfugl i årtier, -
- men hvem har kunnet forudsige én eneste orkan?
Ingen.
Sig mig: Hvor er skønheden og harmonien ved kræft?
Hvad får en sund celle til at blive til en dræbermetastase -
- og udslette resten af cellerne i en sund krop?
Er der nogen, der ved det?
Nej. For vi vil hellere tænke på snefnug og sommerfugle -
- end på smerte, krig eller den bog der.
Hvorfor det? Fordi vi er nødt til at tro, at der er en mening med livet.
At alting styres af logik og ikke af tilfældigheder.
Skriver jeg 2, 4, 6, har vi det godt, for så ved vi, at 8 er det næste tal.
Vi kan forudsige det. Vi er ikke underkastet skæbnen.
Men desværre...
...har det ikke noget med sandhed at gøre.
Er I ikke enige?
Det her er ren angst.
Trist...
...men sådan er det.
Du må være Martin.
Endelig mødes vi.
- Men jeg forstår ikke. Rejser du? - Ja, det gør jeg.
Det her var en stor fejl.
- Er det ikke, som du havde troet? - Nej, det er det ikke.
Jeg håber ikke, din beslutning skyldes professor Seldom.
- Ordet spredes hurtigt her, hvad? - Vi er en flok sladretanter.
Og du har fejlbedømt den gamle vismand.
Engang var han den bedste, men nu vil han bare gerne sælge bøger.
- Du er fan af Seldom, hvad? - Jeg har et billede af ham.
Så han afviste altså også dig?
Jeg ville aldrig spørge ham om hjælp.
Jeg vil ikke have noget med ham og hans bøger at gøre.
Så hellere "Det Bedste".
Taxa.
- Goddag. - Vi har den bog til Dem.
Værsgo.
For fanden da også.
- Hvad laver du her? - Jeg bor her. Og dig?
Jeg kom for at besøge en gammel ven.
- Undskyld for det der tidligere. - Det var mig, der vrøvlede.
Jeg ville bare have din opmærksomhed.
Det lykkedes.
24. september 1993. Vicepolitikommissær Petersen.
Jeg efterforsker mordet på Julia Eagleton.
I rapporten står der, at du og Seldom opdagede liget på samme tid.
- Ja. Vi gik derind samtidig. - Studerer du under Seldom?
Nej.
- Arbejder du for ham? - Nej.
Kan du forklare, hvorfor I var der sammen?
Helt ærligt, det kan jeg ikke. Jeg var overrasket over at se ham.
- Så det var en tilfældighed? - Det peger alting på.
Var det første gang, du havde mødt Seldom?
Nej. Jeg var til en forelæsning med ham i morges.
Jeg stillede ham spørgsmål.
- Hvilken slags spørgsmål? - Spørgsmål om matematik.
Det var ikke tilfældigt, at jeg tog hen til mrs. Eagleton.
Jeg tog derhen, fordi morderen sagde, jeg skulle.
Jeg fik en seddel under forelæsningen.
- Hvad stod der på den? - En enkelt sætning.
"Det første i rækken."
Nedenunder stod mrs. Eagletons adresse og et tidspunkt.
- Må vi se den? - Nej.
- Hvorfor ikke? - Jeg smed den ud.
Smed du et vigtigt bevis ud?
Lad mig forklare.
Efter forelæsningen signerede jeg bøger, og så gik jeg hjem.
Da var det, jeg indså, at jeg kendte adressen.
Men helt ærligt slog det mig aldrig, -
- at noget som det kunne ske.
Og da jeg kom derhen, var det for sent.
- Lad os ringe til politiet. - Ja.
Ring til dem.
999.
Hallo? Jeg vil gerne anmelde et dødsfald.
Cunliffe Close 3.
Det er en ældre dame. Tak.
- Hvad tror du, der er sket? - Det ved jeg ikke.
Vi må hellere vente udenfor. Vi bør ikke røre ved noget.
Prøv at få alt herinde til at fæstne sig i hukommelsen.
Hun spillede Scrabble. Spillede hun med sig selv?
- Begge holderne står på hendes side. - Tror du ikke, hun blev myrdet?
Jeg tror ikke, der kan være sket andet.
Den, der gjorde det, ville kvæle hende med puden, mens hun sov.
Hun vågner og stritter imod. Han trykker puden hårdere ned.
Hendes næse brækker, deraf blodet.
Eller det kan have været en kvinde, som brugte knæet til at presse med.
Da morderen ser blodet, smider han puden -
- og lader alting være, som det er. Han blev sikkert skræmt.
I bogen, jeg forelæste om, -
- sammenligner jeg desværre logiske rækker med seriemord.
Siden bogen udkom, har jeg modtaget mange absurde breve.
- Så jeg mente, sedlen var uvigtig. - Og du ødelagde sedlen?
- Jeg smed den væk på gaden. - Hvor?
- Nær The Sheldonian Theatre. - Scott. Måske er den der stadig.
- Gadefejerne har været der siden. - Så gennemsøger vi deres maskiner.
Lagde du mærke til andre ting?
Under teksten var der en håndtegnet cirkel.
En perfekt cirkel.
Med sort.
Den var...
...så stor.
Omtrent.
En cirkel? Var det en signatur?
Nej, jeg tror, det var et symbol. Det første element i en logisk række.
Undskyld min uvidenhed. Jeg havde vel fri, da vi lærte om det i skolen.
Logiske rækker er en gruppe elementer, som følger en logik.
1, 2, 3, 4 eller de lige tal 2, 4, 6, 8.
Eller Fibonaccis talrække.
- Fibonacci? - En middelalder-matematiker.
Hvert element udgør summen af de to foregående. 1, 1, 2, 3, 5, 8, 13.
Jeg kan ikke se sammenhængen mellem mordet og de her rækker.
I min bog siger jeg, at intellektuelt begrundede mord ikke findes.
De mønstre, en seriemorder følger, er grove og monotone.
De kan analyseres psykologisk, ikke logisk.
Skal mordene bevise noget for dig?
Ja, det tror jeg desværre.
Morderen vil vise, jeg tager fejl. At han er mere intelligent end mig.
Han kendte til mit venskab med mrs. Eagleton og begyndte der.
Hvad med cirklen?
Det er en god måde at begynde en logisk række på. Den er ubestemmelig.
- Den kan betyde hvad som helst. - Siger du, der kommer et mord til?
Det er jeg bange for.
Og hvis vi ikke ser mønstret i tide, kan der komme mange flere.
Vi laver lidt ændringer i 12. takt.
Vi vidste, hun snart ville dø, men ikke sådan her.
Lægerne dødsdømte hende for fem år siden.
Beths pleje forlængede hendes liv. Det var som en velsignelse.
- Måske blev hun myrdet af den grund. - Hvad mener du?
Hvis han vil bevise sit intellekt, betyder mordene ikke noget for ham.
Måske vil han begrænse sin skadevirkning.
Han valgte en, som skulle være død. Han vidste nok, hun var i behandling.
- Hun var på hospitalet hver uge. - Der kunne han have fundet hende.
- Så var hun det perfekte offer. - Fortsæt.
Havde han ikke brækket hendes næse, ville hendes død se naturlig ud.
- Så ville kun du vide, det var mord. - Politiet ville intet vide.
Så ville det være en privat duel. Et mord, der næsten ikke er et mord.
Det giver mening. Hvad vil han så gøre nu?
Han vil vel være mere forsigtig.
Han vil begå endnu et mord, der næsten ikke er et mord.
Et usynligt mord.
Øjeblik.
Jeg vil gerne tale med miss Eagleton først.
Jeg vil give hende nyheden skånsomt. Tak.
Det er et C, Bb og Cis. Stille, tak.
- Det er et C, Bb og Cis. - Er det det samme i 411?
Nej. Det er et B, Cis og C.
Lad os tage en pause.
- Politiet sagde, at du fandt liget. - Undskyld, Beth.
- De bad mig huske hver en detalje. - Det gør ikke noget.
Det her må have været svært for dig.
To timers forhør. Jeg er jo den hovedmistænkte.
- Sagde de det? - Nej, det behøvede de ikke.
Man skal ikke være snu for at regne ud, at jeg får mest ud af det her.
Du passede hende i årevis. Det fortalte Seldom mig.
I fem år ventede jeg på, at hun skulle falde død om.
Undskyld, jeg lyder slem, men jeg har længtes efter at se enden på det her.
Ved du, hvordan det føles at tænke: "Hvornår får jeg mit eget liv?"
Jeg kunne ikke forlade min egen mor.
Hun havde kræft, men det skulle kun tage få måneder.
Når man vil af med den, man plejer, ved man, man er ond.
Man hader sig selv for de tanker, der strejfer en.
- Det er som at være rådden indeni. - Beth, bare rolig.
Seldom fik en seddel. Nogen fortalte ham om mordet og vil myrde igen.
- Hvem? - Det er der ingen, der ved.
De tvang mig til at se liget.
- Hendes øjne var stadig åbne. - Lad være med at tænke på det.
Jeg tror ikke, jeg kan holde ud at sove ovenpå i nat. Må jeg blive her?
- Undskyld. - Det er okay.
Hvad tænker du ikke om mig? Jeg skammer mig sådan.
Beth, du må ikke gå.
Tillykke. Du er i avisen sammen med Seldom.
Dræbte du den gamle dame for at få hans opmærksomhed? Stop lige!
Din ven er heldig. Altid tæt på døden, men aldrig ramt af den.
Vidste du ikke det? For 30 år siden var fire af dem på en rejse.
Mrs. Eagletons mand og Seldoms kone blev dræbt.
Og gæt, hvem der kørte bilen?
Og nu er den gamle kone død. Tre er væk, en er tilbage.
Her er miss Scarlett. Hun er i spisestuen.
Vi ved, at mordet fandt sted der, og at mordet blev begået med en pude.
Da vi ikke har en pude, bruger vi den her grimme, lille kniv.
Jeg vil sige, at miss Scarlett er morderen i spisestuen med kniven.
- Hvad tror du? - Jeg har ikke taget kurser i Clue.
Cluedo. Det er pligtlærdom på politiskolerne.
Aviserne fremstiller Beth som den hovedmistænkte.
Men politiet har jo alle oplysninger.
Jeg glemte, at jeg taler med den universelle logiks bannerfører.
Tak. Dig og politiet tror, det er muligt at føre bevis for sandheden.
På baggrund af visse aksiomer kan man nå frem til et gyldigt svar.
- Er det ikke sandt? - Så sandt, som det er onsdag i dag.
Hvad hvis jeg siger: "Alle briter lyver"?
Sandt, falsk, umuligt at bevise?
Der er matematiske formuleringer, som ikke kan bevises ud fra aksiomer.
- Ubestemmelige udsagn. - Gödels ufuldstændighedssætning.
Selv i din rene, matematiske verden er der ting, der ikke kan bevises.
- Ja, men det er ikke tilfældet her. - Der findes et gab.
Der findes en hel kløft mellem sandheden og det bevisbare.
Vi kan aldrig kende alle fakta, og at mangle et kan forandre alt.
Selv hvis vi ved, at mordet fandt sted i spisestuen med kniven, -
- og at miss Scarlett var der på mordtidspunktet, -
- kan vi aldrig bevise uden skyggen af tvivl, at hun begik mordet.
Helt ærligt. Det er 99% sikkert, for fanden.
Det er ikke en absolut sandhed, det er en mening.
Det kunne det være, hvis vi stolede på et øjenvidne eller så det selv.
- Jeg stoler på mine egne øjne. - Ingen kommentarer.
Ting er lige for næsen af os.
De her sten findes, eller afviser du det? Det kan du ikke.
- Heisenberg var ikke så sikker. - Fysikeren?
Han ville også lave en atombombe til nazisterne.
Er det en eksamen? Heisenbergs ubestemthedsrelation.
Præcis. Miss Scarlett er nu en elektron, -
- og du ser hende gennem en partikelaccelerator.
Hver gang du ser på hende, har hun forandret sig eller er et andet sted.
Det, at du observerer hende, ændrer hendes atomare tilstand.
Lad være med at forvirre mig. Beth og hendes mor er ikke elektroner.
Så politiefterforskninger er mere pålidelige end fysik og matematik?
- Der er uafviselige fakta. - Gider I slukke for den maskine?
Politiet kunne ikke finde sedlen, så der er ingen fysiske beviser.
Ingen som helst! Forestil dig, psykopaten ikke slår til igen.
Så får Beth skylden.
Jeg gad vide, hvem du hader så meget.
Mig selv.
Jeg har læst avisen. Det er ikke din skyld.
Det værste er... Og det her er pinligt.
Takket være den kvindes død har jeg spist frokost med Arthur Seldom.
Før anede han ikke, hvem jeg var, men nu...
Jeg er ked af, hvad der er sket, men samtidig er jeg også glad.
Det var en ren fornøjelse.
Én time med Seldom er som en levealder med alle andre.
Nå? Der er ikke noget pinligt over ærligt at føle noget.
Er du sikker på det?
Det ved jeg ikke.
Tilbring en time med mig.
- Vil du have noget at drikke? - Nej.
- Er du okay? - Ja.
- Hvad er der i vejen? - Ikke noget. Undskyld.
- Er det Seldom? - Sært, at du også har læst bogen.
En sygeplejerske, som interesserer sig for matematik.
Det var forfatteren. Han gav mig den.
- Kender du Seldom? - Jeg ser ham næsten hver dag.
Han besøger en ven på hospitalet. En, der ligger for døden.
- En dag faldt vi i snak, og... - Og hvad?
- Og så gav han mig bogen. - Er det det hele?
- Du er jaloux. - Han kunne være din far.
- Din bedstefar, faktisk. - Ja.
Jeg kan godt lide krimier. Vi morede os lidt sammen.
Han fik et par af mine bøger, og han gav mig sin. Er det forbudt?
Nej. Selvfølgelig ikke.
Kan du glemme ham lidt?
Hvorfor fortalte du mig ikke det med det samme?
Hvad er det, du vil have? En liste over alle, der har været her?
- Nej. - Godt.
Alt det, man læser i aviserne, er løgn.
- Vidste du det? - Jeg følger ikke rigtig med.
Har du læst Bibelen?
Jesus døde på korset og genopstod på tredjedagen.
Men i kødet. Det siger man. Han spiste fisk og talte med Peter.
Det gjorde han i 40 dage. 40 dage.
Han må have været grøn og lugtet frygteligt.
Vent. Jesus var terrorist.
Hele sit liv...
...var han en revolutionær, som fordrev vekselererne.
- Ved du, hvorfor han genopstod? - Nej, teoretisk set...
Jesus genopstod for at hævne sig på sine mordere. Som i en gyserfilm.
Men det er ikke så rart. Det er ikke interessant.
- Gå bare ind. Din datter venter dig. - Okay.
- Hvad laver du her? - Jeg måtte bare se dig.
- Gør det noget? - Du lyver.
- Hvor vidste du det fra? - Jeg vidste det også først nu.
Du vil se Seldoms ven. Du skulle have set dig selv, da jeg nævnte ham.
- Hvordan vil du forklare, du er her? - Jeg siger, jeg kom for at se dig.
Din røver.
Hvem er ham der? Han har knald i låget.
Det ville du også have, hvis din datter havde brug for et organ.
Der var to mulige donorer, men deres familier afviste det.
Han overvejede at begå selvmord, så hun kunne få hans lunger.
- Det er vanvittigt. - At ofre sig for en, man elsker?
Han hedder Kalman. Han var en af mine bedste elever.
Han havde alle svarene.
Han lavede intelligenstest. Jeg lærte ham om logiske rækker.
Han var besat af grundighed. Han rettede selv sine test, -
- og så opdagede han noget. Nogle test var fejlfri.
Nogle havde fejl. Men der var en tredje gruppe.
Svarene var absurde, usammenhængende.
Det var vanvittigt. Kalman interviewede denne tredje gruppe.
Det, han havde anset for absurd, var bare andre gyldige løsninger.
Løsningerne var uendeligt mere komplekse.
Disse elevers intelligens rakte ud over testens normale løsning.
Da måtte jeg give ham de dårlige nyheder.
Wittgensteins paradoks om de finitte regler.
Kalman oplevede, hvad Wittgenstein allerede havde opdaget.
Rækken "2, 4, 8" kan følges af 16, men også af 10.
Eller af 7.004.
Man kan altid finde en regel, som understøtter ethvert tal.
Det handler om kompleksitet.
Nu kunne han ikke engang stole på to-tabellen.
Hans liv blev suget ned i en malstrøm af meningsløse tal.
Normale tanker blev formet af bestemte riller i vores hjerne.
Rillerne holder os fanget, modsat de få, der kan tænke uden grænser.
Kalman testede folk, der havde fået det hvide snit.
Der var mange ligheder mellem de symboler og de meget intelligentes.
Han overværede ren tanke uden riller, men han forstod det ikke.
Problemet var hans egen hjerne. Han så det hele udefra.
For at forstå de symboler måtte han se dem indefra.
Det kunne han kun gøre ved at udviske rillerne.
Ideen lyder grotesk, men ikke for en, der ligger for døden med kræft.
Hans knogler rådnede op.
Han kunne kun se frem til, at lem for lem blev amputeret.
Han var euforisk. Han lo som en, der var ved at gøre en opdagelse.
Min ven var blevet vanvittig. Han ville give sig selv det hvide snit.
Han vidste bare ikke, hvordan han begrænsede hjerneskaden.
Han skulle gennembore kraniet med en slags lille harpun.
Han bad mig om hjælp, men jeg nægtede, -
- men jeg lovede at indsamle hans beskeder fra den anden side.
Han brugte en sømpistol.
- Hvad skriver han? - Det bliver mere og mere ulæseligt.
Han har aldrig frembragt et logisk symbol eller et tal.
- Hvad er det så? - Fire bogstaver, han gentager.
Navnet på en kvinde.
- Hvor var du i går aftes? - Beth, hvad laver du her?
- Jeg ventede på dig. - Undskyld. Jeg var ude.
Jeg troede, du følte noget for mig.
Andet end medlidenhed. Men jeg tog fejl.
Jeg føler da noget for dig. Vi er venner. Jeg vil hjælpe dig.
Venner? Du vil hjælpe mig?
Det er værre end at sige, du væmmes ved mig. Du skal ikke røre mig.
Jo sødere du er, jo mere ydmyget føler jeg mig.
- Jeg vil ikke ydmyge dig. - Så behandl mig som en kvinde.
- I behandler mig som en lille pige. - Det er et skidt...
Det er et perfekt tidspunkt, Martin.
Hvad er der i vejen? Er du flov over mig?
Bare rolig. Jeg er hans mor. Jeg holder ham til ilden med lektierne.
Beth, vent!
Har du fundet din morder?
14.15 ST. JOSEPH'S HOSPITAL
- Hallo? - Det er Martin.
- Kender du noget til Seldoms ven? - Hvad er der i vejen?
Han er blevet myrdet i dag klokken 14.15.
Nej. Vent lige.
- Desværre, Sherlock. Han er i live. - Er du sikker?
- Ja. Jeg står og ser på ham. - Hvem er det så?
Det så ud som en naturlig død, bortset fra denne lille detalje.
Han har fået en indsprøjtning. Og han fik ingen sprøjter normalt.
- Hvilken gift blev der brugt? - Det ved vi ikke endnu.
- Vi ved, hvornår han døde. - Præcis som på sedlen. 14.15.
- Hvor fandt de liget? - På afdelingen.
- Er alle dem her døde for nylig? - Det her er jo hospice-afdelingen.
Der dør flere patienter hver dag.
Han kendte mine vaner, så han begik mordet her, -
- men ville han såre mig, havde han myrdet Kalman.
Måske vidste han ikke, hvem der var din ven.
- En døende patient. - Kun sedlen afslørede mordet.
Endnu et usynligt mord.
Må jeg få at vide, hvad I taler om?
Det andet tegn giver en antydning af rækken.
Det kan være figurativt eller måske semantisk eller syntaktisk.
Kan du oversætte det?
Tegnene kan repræsentere ting fra virkeligheden eller slet ikke noget.
Det andet symbol er også snedigt, for det åbner for begge fortolkninger.
Det kunne handle om symmetri, eller det kunne bare være en fisk.
Suppe, fisk.
Dessert.
Martin, vær nu lidt respektfuld. Ingen muligheder skal ignoreres.
Her er en gåde.
Hvad er det fjerde symbol -
- i denne række?
- Aner det ikke. - Havde du også fri fra skole?
Man skal vide, hvordan man skal se på det. Det kaldes idiotrækken.
- Den, der ikke kan regne den ud... - Tak, professor. Forstået.
Jeg hælder mod, at løsningen er matematisk, ikke gastronomisk.
- Tror du, morderen er matematiker? - Muligvis.
En, der søger anerkendelse.
- Eller vil være matematiker. - En studerende?
Det er usandsynligt. Vil du fjerne det andet kompagni?
- Jeg har jo ikke undervist længe. - Hvad bliver det tredje symbol?
Der er alt for mange muligheder. Han tester os. Jeg vil ikke dumme mig.
Lad mig se, om jeg har forstået det.
Vi skal vente, til han myrder igen, fordi vi ikke kan løse gåden.
Det er drilsk, ikke?
- Godaften. - Må jeg bede om dem der?
Hav en god aften.
Seldom! Hvorfor følger du efter mig?
Jeg følger ikke efter nogen, og da slet ikke dig.
- Hvad laver du så her? - Jeg skal ind på restauranten.
- Jeg skal også derind. - Det er jo absurd.
Jeg skulle have fortalt dig, at Arthur kom.
Undskyld, men det er da mig, der er generet af den døgenigt.
Døgenigt?
Du fatter ikke en vittighed, Martin. Du er alt for alvorlig.
Jeg tænkte bare, det ville være bedst at informere jer samtidig.
Det gør ikke noget.
- Bare jeg ikke har såret dig. - Slet ikke.
I opfører jer som et par stædige unger.
I får en endefuld, hvis I ikke tier stille.
Jeg har talt med retsmedicineren.
- Og? - Ingenting.
Der var ingen spor af gift.
- Vi ved ikke, hvad det var. - Hvad med luft?
- Lad hende tale. - Han har ret. Det er usandsynligt.
Hvis det var luft, ville obduktionen have vist det.
Men det kan have været et udtræk fra en giftig svamp, Amanita muscaria.
Det kan ikke spores, så det er en hemmelighed blandt retsmedicinere.
- Hvordan fandt du så ud af det? - Lorna er god til at grave.
Hendes hus er fuldt af mordgåder.
- Men det ved du vel godt. - Ja.
Det overrasker mig, at du ikke har kunnet lokke noget ud af Martin.
Martin ved, han ikke må videregive det, du eller politiet har fortalt.
Du står jo også stadig på listen over mistænkte.
- Gør jeg? - Se ikke så overrasket ud.
Du kunne have indsprøjtet den gift, kun du og retsmedicinerne kender til.
Hun har jo intet motiv.
Af alle de bjerge af viden, du endnu ikke har besteget, -
- er denne skråning den glatteste, så pas på.
Hold nu op, Arthur.
Lad mig bare sige, at vores forhold ikke kun var intellektuelt.
Da det sluttede, tog hun det ikke særlig pænt.
Ti stille, eller jeg slår dig ihjel.
Der kan du se. Har hun et motiv eller ej?
Hvor er du irriterende. Du nyder at lege med folk.
Forstår du det nu? Alt kan sættes ind i rækken, -
- for vi kan altid finde en regel, der retfærdiggør det.
Hjertet på linjen, og så otteren.
Giv mig så det fjerde.
Jamen dog, unge mand. Du er ikke helt idiot.
En, to, tre, fire.
Det var let.
Morderens række er noget mere kompleks.
Giv mig det tredje symbol.
Cirkel, fisk. Hvad er det tredje?
Det kan jeg ikke fortælle dig.
Stoler du da ikke på mig?
Hvis jeg siger det, holder du op med at tænke.
Måske er dit bud bedre end mit.
Der er en anden grund.
Du kunne have fortalt politiet det. De har jo ingenting.
Ja, men der er en grund til, at jeg ikke gjorde det.
Jeg er bange.
Det her skræmmer mig fra vid og sans.
Vi leger med symboler, men bag det er den virkelige verden.
Det handler om menneskeliv.
Hvis vi begår en fejl i en ligning, visker vi den bare ud igen.
Men når det handler om liv og død, er der ingen vej tilbage.
I den virkelige verden får selv en ubetydelig beslutning konsekvenser.
Det har livet i hvert fald lært mig.
Du er jo så ung.
Jeg har betalt en høj pris for mine fejltagelser.
- Gem den her. - Hvad er det?
Det tredje symbol. Du kan åbne den nu og få svaret, -
- eller du kan selv regne det ud og bevise, at du ikke er en idiot.
Mange tak. Det var alt for i dag.
- Dejligt at se dig. - Det var fantastisk.
Så skal du se det med fyrværkeri.
Vi øver bare her til Guy Fawkes-koncerten.
- Kan du huske den 5. november? - Nej, det kan jeg ikke.
Det er min sidste koncert. Jeg rejser, som du rådede mig til.
- Byen kan være kvælende. - Her er alt for trist.
Jeg vil et sted hen, hvor der er mere lys.
Spanien eller Sydamerika.
Beth. Jeg vil gerne sige undskyld.
Det var min egen skyld.
Du var sød mod mig, men jeg ødelagde det hele.
Jeg ved godt, du har det svært.
Du er sød. Kommer du til koncerten?
Ja, selvfølgelig.
Martin.
Der er noget andet, jeg må fortælle dig.
Jeg har vist sagt for meget til Petersen.
Hvorfor det?
Han begyndte at udfritte mig om dig.
Han ville vide, hvorfor du lige valgte mit hjem.
- Hvad sagde du? - Sandheden.
At du er besat af Seldom.
- Hvad? - Jeg troede ikke, det var vigtigt.
Du kan da ikke benægte, at du er besat af ham.
Han spurgte også...
...om vi to havde et forhold.
- Og så sagde du? - Jeg fortalte, hvad der var sket.
- Der skete jo ingenting. - Du skulle ikke have sagt noget.
Det ved jeg godt. Jeg fortrød det også med det samme.
Men jeg var vred på dig.
Hvad sagde du ellers til ham, Beth?
At jeg havde på fornemmelsen, at du ikke var interesseret i mig.
At du hellere ville være sammen med Seldom.
Undskyld.
Det tager de da ikke alvorligt.
De tager alt alvorligt, Beth.
Glem det.
Det er jo absurd, at politiet skulle tro, at du er morderen.
Findes den perfekte forbrydelse?
Det har optaget mange forfattere og mordere.
Nogle førte idéen ud i livet. Tag bare Howard Green-sagen.
Green var en jævn skrædder.
Han skrev dagbog, og den fandt politiet i hans hjem.
Her beskrev han i detaljer 14 måder at myrde sin kone på, -
- som han nærede et hemmeligt had til.
Nogle af måderne var fjollede, andre var grusomme.
Et par stykker var geniale.
Green var klar over, at forbryderens største risiko -
- ikke var efterforskningen, men de problemer, der kunne opstå senere.
Ethvert alibi indeholder et element af løgnagtighed, som kan afsløres.
Han konkluderede, at den perfekte forbrydelse ikke er den, -
- der forbliver uopklaret, men den, der får den forkerte dømt.
Slår han hende så ihjel?
Nej, hun slår ham ihjel.
En aften fandt hun dagbogen.
Hun stak ham ihjel med køkkensaksen.
Nævningene, som havde læst dagbogen, vurderede, -
- at det var selvforsvar, og kendte hende ikke skyldig.
Julia Green, du kendes hermed ikke skyldig.
Hvorfor er det den perfekte forbrydelse?
Man opdagede senere, at håndskriften i dagbogen ikke var Howard Greens.
- Hvem skrev den så? - Konens elsker, som var falskner.
Morderen er 30-35 år og fra den lave middelklasse.
Alt peger på, at han er meget højt begavet, -
- og at han sandsynligvis har en fysisk defekt.
Han tror, at han med sit talent kan udslette dem, der ydmyger ham.
Men så får han chancen for at lægge sin hidtidige verden bag sig.
Det er her, der sker noget uventet. Han bliver afvist.
Han bliver forvist fra det sted, hvor han mener, han hører til.
Han må vende tilbage til den verden, han er flygtet fra.
Det lyder, som om hun kendte ham.
Det er gisninger.
Han er ikke psykopat, for der er ingen ondskab indblandet.
- I realiteten er han uskyldig. - Det hævder psykologen også.
"Morderen stræber efter anerkendelse."
Mordene er hans måde at gøre sig bemærket overfor dig på.
En blanding af hævntørst og et stærkt ønske om at høre til i din verden.
Du skal acceptere ham.
Han opfører sig nærmest, som om han er forelsket.
Psykologen mener, morderen er en forkuet homoseksuel.
- Få nogen til at se på det. - Jeg ved ikke, hvad der...
Du hældte da ikke varm kaffe ud over dine bukser. Det er jeg ekspert i.
- Vi kan fortsætte senere. - Det er nok en god idé.
- Overdriver du ikke lidt? - Politiet betragter alt som gyldigt.
- Nu lyder du som Seldom. - Måske er jeg også mistænkt.
- Ligesom mig. - Ja, og alle andre.
Lad ikke Seldom manipulere dig, for så er du fanget.
Skete det for dig? Du elsker ham stadig.
- Det er ikke sjovt. - Undskyld.
Seldom er overalt. Det er et mareridt.
Alt, hvad jeg gør, har han allerede gjort bedre.
Vil du have, jeg skal sige, at du er bedre i sengen end ham?
Nej, du skal lyve og sige, at jeg er mere intelligent.
- Rend mig. - Ved du, hvad der irriterede mig?
At jeg ikke var den eneste ved bordet, der havde kneppet dig.
- Det er jo længe siden. - Da du var 13.
Du følger efter ham som en skødehund og får et kick ud af det.
Ja, sådan er jeg.
Præcis som dig.
Du må hellere gå nu.
Mens det her står på, vil jeg ikke se noget til dig eller Seldom.
Du er en lort ligesom os andre. Vi er middelmådige, -
- og middelmådige mennesker kan bare drikke sig fulde og prøve at glemme.
Lad mig være.
Skål for middelmådighed!
Skål for tarvelighed og dumhed!
Cambridge har sparket os i røven igen!
Hvad nu?
Hvad glor I på?
Det er jo rigtigt.
Drop matematikken, og skriv børnebøger i stedet.
Slap nu af.
En dag kommer Den Gale Hattemager ud af skabet og røvpuler jer!
Kom så.
- Hvad snakker du om? - Vågn dog op.
Hvis du var lidt mere opmærksom, ville du opdage...
Hvem er Henry Wilkins?
Hvem tror du?
Løste han Bormats Sidste Læresætning?
Det siger rygtet. Han skal påvise det ved Talteori-konferencen.
Han har løst det sværeste matematiske problem i de sidste 300 år.
Ved du, hvem der skulle have gjort det?
Mig. Yuri Ivanovitch Podorov.
- Har du da løsningen? - Nej.
Men jeg ville have haft den, hvis Seldom ikke havde stjålet den.
Jeg sluttede, at den ikke kunne løses uden Taniyamas formel.
For hver modulær form er der en ufuldstændig kurve, og vice versa.
- Du er fuld. - Ja.
Men det var jeg ikke for otte år siden.
Jeg bad Seldom hjælpe mig med at komme med i Talteori-gruppen.
Ved du, hvad han sagde om min teori?
"Den er absurd." "Den er absurd."
Takket være den lille absurditet -
- vil Henry Wilkins nu gå over i historien.
Han har åbenbart arbejdet på Bormat i hemmelighed i syv år.
Hvorfor i hemmelighed?
Fordi de har stjålet det fra mig.
Men de kan ikke finde ud af det. De har begået en fejl.
Det er jo ikke bevist endnu.
Du skal ikke modsige mig. Du er på deres side, ikke?
I er alle sammen imod mig. I vil stjæle mine idéer.
Hjælp! Jeg bliver bestjålet! De vil slå mig ihjel!
Hvis du ikke holder kæft, slår jeg dig ihjel!
Slap af.
Røvhuller!
De forpulede, høflige englændere.
Når de røvrender én, gør de det med maner.
Velkommen. Nå, du har ikke fået at vide, at man skal være udklædt.
Gode, gamle Guy Fawkes var forud for sin tid.
Han ville sprænge Parlamentet i luften.
Den 5. november hvert år afbrænder vi dukker, der forestiller ham.
I dag er det svært at afgøre, -
- om vi mindes hans fiasko eller hans geniale idé.
Apropos sammensvorne, nej, du skal ikke kigge nu, -
- så sidder der en høj, sort mand et par rækker tilbage. Kender du ham?
- Ja. - Han er en af Petersens folk.
- Er Petersen her? - Ja, sammen med sin datter.
Jeg må tale med dig...
Så du Podorov?
Han har noget under kappen.
Forfølger mistænkte ind i paladset. Jeg skal have flere folk herind.
Podorov!
- Han løber op på taget! - Du skulle holde øje med Seldom!
- Jeg vil bare... - Hold mund, og bliv liggende.
Hvad er det?
Forræder!
- "Røvhuller". - Han er jo bare et fjols.
Scott, skynd dig ned til Seldom.
Jeg er læge.
Han er død.
- Det lader til, at han blev kvalt. - Foran alle de mennesker?
Ifølge lægen var det pludselige vejrtrækningsproblemer.
Beth fortalte mig, at han var blevet opereret for lungeemfysem.
Han skulle have været død for længst.
Med den lidelse skal der ikke meget til at slå en ihjel.
- Vi kan ikke bevise, det var mord. - Jo, vi kan.
Det tredje symbol er en trekant.
Den lå på dirigentens nodestativ.
Morderen rev ordene "det tredje i rækken" ud af programmet.
Cirklen, fisken og trekanten. Det giver jo mening.
Jeg har fået nok. Fortæl mig præcis, hvad du ved.
Ellers betragter jeg dig som medskyldig. Du fortier noget.
- Jeg gætter på hans ræsonnement. - Hvad er det så?
Det er nok ikke det bedste tidspunkt.
Utroligt!
Jeg står af her. Jeg trænger alligevel til at gå lidt.
Gå nu ikke for langt væk.
Røvhuller.
I Cambridge forbereder man sig på at fejre et historisk øjeblik.
Takket være professor Henry Wilkins -
- er Bormats Sidste Læresætning ikke længere uløselig.
I dag mødes matematikere fra hele verden i Cambridge -
- for at opleve professorWilkins'påvisning -
- under Talteori-kongressen.
Matematikere har i århundreder forsøgt at løse problemet.
Vil mysteriet blive opklaret?
Undskyld det i går, men jeg mener stadig, du skal...
...tænke selv? Det er ikke gået så godt indtil nu.
I morgen kommer der en artikel om mordene i avisen.
Der fortæller jeg alt, hvad jeg ved.
Politiet tror, at hvis vi kommer med vores bud på det fjerde symbol, -
- vil morderen holde op. Han stræber efter min anerkendelse. Det er nok.
- Tror du, det virker? - Det er min bedste idé.
Jeg har altså 12 timer til at bevise, at jeg ikke er idiot?
Du er ingen idiot, selvom du prøver ihærdigt.
Det ved du godt, Martin. Du er jo med i sekten.
Jeg ved, hvad du tænker.
- Tro mig, det er en fejltagelse. - Jeg tror dig ikke. Du lyver.
Ja, jeg lyver.
Men hvis jeg distraherer dig, kører bussen, og så er det for sent.
Vi får altså to. Derefter A, B og C.
Så skal vi finde primtallene.
Afslutningsvis...
I begyndelsen er de svære at sluge, men så vænner man sig til dem.
- Min spaghetti eller mine krimier? - Spaghettien er fantastisk.
Det er krimier også. Man får løsningen til sidst.
Det får man ikke i den virkelige verden.
Jeg gider ikke snakke om forklaringer og formodninger.
Uden for dette rum er der ingenting.
Der findes kun dig, mig og spaghettien.
- Det krævede noget at stå af bussen. - Det var det hele værd.
Det her er kun begyndelsen.
- Se nu der. Du er tosset. - Tosset med dig.
Lækkert.
Dette øjeblik er perfekt. Unikt.
"Den afrundede sandheds rolige hjerte".
Hvabehar?
Det er fra Parmenides. Han var græsk stand-up-komiker.
Han hævdede, at virkeligheden er en løgn.
Det eneste, der findes, er en enkelt, bestandig gud.
Nu taler du igen ligesom de andre fra sekten.
Vi kan ikke lade være.
Nu forstår jeg, hvorfor piger falder for musikere og ikke matematikere.
- Det sagde han også. - At piger foretrækker musikere?
Nej, det med sekten.
"Du er jo med i sekten."
Pis!
- Nej, det er for oplagt. - Hvad nu?
Jeg skal finde ud af det, inden det kommer i avisen.
- Er det nu Seldoms spil igen? - Jeg kan ikke få det ud af hovedet.
Beth havde ret. Du er forelsket i den galning.
Hør nu på mig, Lorna.
Når det her mareridt er forbi, rejser vi.
- Hvorhen? - Hvor som helst.
Til et sted, hvor der ikke findes bøger.
- Pis! - Jeg sagde jo, det var for tidligt.
- Hvad nu? - Boghandlen.
- Vi har lukket. - Det tager kun et øjeblik.
Hvad leder vi efter?
- Her er den. - "Pythagoræernes Sekt".
De måtte ikke afsløre deres hemmeligheder.
Det var ligesom en religiøs sekt. De betragtede tal som hellige.
Det står her ikke.
Kassen er lukket.
- Vi skal ikke købe noget. - Så må I hellere gå.
Giv os lige et øjeblik. Kom nu.
I vores katalog står der alt...
Ti stille, så jeg kan koncentrere mig.
Jeg tilkalder vagten.
Gør det, bare du går.
Der må da være en tegning et sted.
- Som den her? - Ja, det er den.
Et: Begyndelsen. Perfektionen indkapslet i sig selv.
- Og fisken? - Det troede vi, det var.
Men det her er ældre. Det er to cirklers skæringslinje.
Symbolet på modsætninger og kampen mellem godt og ondt.
Tre: Modsætningers syntese, fred efter kampen.
Og det fjerde?
En tetraktys. En plus to plus tre plus fire er ti.
Totalitet. Skaberen. Det var deres guddommelige tal.
En, to, tre, fire. Er det så enkelt?
- Hvorfor så jeg det ikke? - Det er let at sige bagefter.
Hvad nu?
Det eneste, jeg ved om dem, er, at de havde forstand på medicin.
Hvis intelligens var det ypperste, var mentalt retarderede syndere.
De brugte dem som forsøgskaniner ved medicinske eksperimenter.
De forsøgte endda at transplantere organer.
KIRURGIENS HISTORIE
Pis!
Tusind tak.
ER DET DET NÆSTE?
Hallo!
Kom tilbage!
Hvor skal I hen?
Jeg ved, hvem morderen er.
- Er det rigtigt? - Du må tro på mig.
Denne gang slår han flere ihjel. Sandsynligvis ti.
Han har kontaktet os. Vi gættede selv symbolet.
Tetraktysen?
Han bad os sende ambulancer til et bestemt sted.
- En vej? - A421 efter rundkørslen.
- Det er vejen til Cambridge. - Der er en overføring.
Petersen er på vej dertil. Han vil prøve at standse bussen.
- Har I fundet bussen? - Ja, fem km længere fremme.
Kalder alle enheder.
Morderen er muligvis med i bussen. Han må ikke se jer.
Hvor er de?
Lige foran dig.
Nu!
Sluk motoren, og læg hænderne på rattet.
De fik stoppet bussen. Seldom og de andre matematikere er i god behold.
Seldom? Det er den forkerte bus.
Sig til Petersen, at der er en bus mere.
- Hvad snakker du om? - Det er pigens far.
Martin? Kan du høre mig?
Pigen, der venter på en transplantation.
Han vil slå børnene ihjel for at redde hende.
Undskyld, sir.
Denne vej.
Stands bussen! Jeg skal snakke med Petersen.
En af professorerne insisterer på at tale med dig.
JEG ELSKER DIG, FAR.
Hvad fanden?
Vidste du det her?
Vidste du det? Du og dine forpulede ligninger!
Jeg ved ingenting.
Intet.
Fem af ofrene har muligvis Downs syndrom.
Fem organer giver hende en rimelig chance.
- De bliver kørt til St. Joseph's. - Derfor bad han om ambulancer.
Benzintanken var næsten tom for at begrænse skadens omfang.
Men denne gang var det ikke ligefrem usynligt.
- Hvad med symbolerne? - Han havde ikke regnet med at dø.
Han ville springe ud og dermed undgå at blive mistænkt.
Hvordan ved du det?
Da bussen kørte galt, var dørene allerede åbne.
Hvad med de andre mord?
Hvis kun børnene var døde, var mistanken faldet på ham.
Han ville fjerne fokus fra sig selv.
Men han kom ikke ud i tide.
Så de andre mord var bare hans alibi?
Netop.
En skam, vi ikke gennemskuede det noget før.
Så meget for logik.
Du var bare en brik i hans spil.
Du har ingen grund til at føle skyld.
Du aner ikke, hvad du snakker om.
- Du behøver ikke stige på flyet. - Hvad?
Du behøver ikke stige på flyet. Du er allerede langt væk.
Jeg tænkte bare.
Fra nu af er vi bare to turister i en lufthavn -
- med verdens tungeste rygsæk.
- Hvad har du med? - Bare det basale.
En dobbeltseng og et gasblus, så jeg kan lave spaghetti.
- Ingen krimier? - Nej.
Vi har jo aftalt, at det er slut med krimier, symboler og Oxford.
- Vil du kunne nyde det? - Ja, bare dig og mig.
Kom.
Tak.
Boardingpasset, tak.
Han vidste det ikke.
Det røvhul narrede mig. Han kendte ikke det tredje symbol.
Har du taget billederne med?
Hvad er det?
Kreis.
Hvad er det?
Hun brugte tre år på at dechifrere tyske koder.
Naturligvis! Kreis er det tyske ord for cirkel.
Han fandt bare på det.
Har du været her før?
Nej.
Man kan ikke rejse uden at have været her.
Det her er verdens største samling af forfalskninger.
Ikke engang Michelangelo kan se, at David her ikke er ægte.
Vi mener, Trajansøjlen er i Rom...
...men vi er sikre på, at det her er en gipskopi.
Jeg har det godt her.
Ingen prøver at bedrage mig.
Det her sted er faktisk det mest sandfærdige i verden.
Vi har at gøre med en absolut sandhed.
Alting er forfalsket.
Uden for denne bygning er ingen sikre på noget.
Det var risikabelt af dig at give mig et blankt stykke papir.
Jeg måtte overbevise dig om, at jeg kendte symbolet, -
- selvom jeg ikke gjorde.
Jeg vidste, din stolthed ikke ville tillade dig at kigge på papiret, -
- før du selv havde fundet løsningen, og det ville tage noget tid.
Der var ingen seriemorder. Det var et påfund.
Men det var ikke buschaufførens påfund.
Det var dit. Du opfandt mordene for at skjule den eneste forbrydelse:
Mrs. Eagletons død. Beth slog hende ihjel, -
- sådan som politiet fra starten troede.
Beth hadede sit liv. Hun kunne ikke udstå sin mor, -
- så hun slog hende ihjel. Bagefter bad hun dig om hjælp.
Jeg kunne ikke se hende i øjnene.
Det var min skyld, hendes far blev dræbt i den ulykke.
- Jeg kunne ikke svigte hende igen. - Vi mødtes i døren.
Du skulle fjerne beviserne, men jeg kom i vejen.
Du måtte finde på noget i en fart, inden politiet kom.
Du fik idéen fra det tyske ord for cirkel på Scrabble-holderen.
En række med uendelige muligheder.
Endnu et mord skulle overbevise politiet om, at det ikke var Beth.
Jeg hjalp dig uden at vide det.
Jeg gav dig idéen.
Et usynligt mord.
En morder, som kun myrderde døende.
Du skulle bare stikke ham med sprøjten.
Da sendte du den anden besked. Fisken.
Du anede stadig ikke, hvor det ville ende.
Rækken havde stadig uendelige muligheder.
Du måtte vente på en ny chance, men du havde ikke travlt.
Du havde nok andre planer med det tredje dødsfald.
Men så dukkede triangel-spilleren op.
Der var løsningen.
Først syntes jeg, det var for teatralsk.
Lad være med at lyve. Det var perfekt.
Instrumentet var trekantet, så det gav mening.
Du følte, du havde pythagoræerne med dig.
Det var perfekt og fuldstændig uskadeligt.
Indtil galningen dukkede op.
Vores handlinger kan få uventede konsekvenser. Det frygtede du mest.
Hvem skulle have troet, han ville læse artiklen i avisen?
Hans datter havde brug for hjælp, og hver dag kørte han af sted -
- med børn med sunde lunger og skadede hjerner.
Havde de mere ret til at leve end hans datter?
Matematikere er ikke de eneste, der kender til grækerne.
Du gav ham idéen, da du offentliggjorde rækken.
Han ville også skjule sin forbrydelse.
Det krævede kun et telefonopkald.
Nå...
Du mener altså, jeg er morderen?
Nej. Du har ikke slået nogen ihjel.
Men du er skyldig i at fremprovokere de uskyldige børns død.
Du er skyldig i arrogance og i at køre rundt med os alle sammen.
Hvem fanden tror du, du er?
Jeg håber bare, min fiasko har lært dig noget.
Ja, én ting.
En meget smertefuld ting.
Tal lyver også. Sandheden er ikke matematisk, som jeg ellers troede.
Den er absurd, forvirret, tilfældig, uordnet -
- og dybt ubehagelig.
Endelig noget, vi er enige om, kære Martin.
Men du har overset en ting.
Den egentlige forbryder.
Den, der forårsagede hele denne række forbrydelser.
Hvem?
Dig, Martin.
- Hold dog op. - Spørg bare Beth.
Hun var forelsket i dig. Vidste du ikke det?
Hun huskede ordret, hvad du havde sagt.
"Du burde prøve det."
Det gav genlyd i hendes hoved.
Du bør være fri ligesom mig.
Sådan forstod hun det.
Så hun gjorde noget ved det.
Hun satte en stopper for det, der stod i vejen for hendes frihed.
Hendes egen mor.
En sommerfugl, hvis flaksen skaber en orkan på den anden side af jorden.
Lyder det bekendt?
Er du den sommerfugl, Martin?
Oversættelse: Mette Stepnicka Scandinavian Text Service 2008